Мое побеляло момче,
тръгвай с мен-
вятъра да подгоним,
да ни завият нежните му криле!
Да бъдем дъх
от дъха му отронен.
Още са живи, пулсират,
с ухание на люляк светове!
Годините
изписват книга
по моето и твоето лице,
ала душите ни ...
остават птици
във влюбено небе.
Ще ахнат изумени
годините у нас
от страстната ни лудост
с обич да бележим
всеки божи час.
И от босоногото ни вдъхновение
реката ще се прероди,
като невеста ще разстели
атлазени води.
Ела,
побеляло мое момче,
да нагазим в последния залез!
Божествени, сакрални цветове
са децата ни, с обич създадени!
Lucky
Ела
Мое побеляло момче
![Normal_picture_051](http://assets.club50plus.bg/system/articles/images/6080/normal_Picture_051.jpg?1406712526)
Създадена на 30.07.2014 г.
Славка Лукипудис написа:
Преди около 10 години
Ела,
побеляло мое момче,
да нагазим в последния залез!
Божествени, сакрални цветове
са децата ни, с обич създадени!
Чудесно е написано - поздравленвия!
Живка Добрева написа:
Преди около 10 години
Благодаря за прочита и коментара Ви, Славка!
Желая Ви здраве и вдъхновение!
Поздрав: Lucky