"Малките свои честолюбия и разлики на мнения да оставиме настрана и да пожертваме пред олтара на Отечеството си!"—Стефан Стамболов
Стефан Стамболов е един от най-ярките български държавници в следосвобожденската й история. Той е роден на 31 януари, по нов стил - 12 февруари 1854 г. в Търново, но потеклото му е от Трявна. Бащата му е активен българин, един от съзаклятниците във Велчовата завера и близък съратник на капитан Дядо Никола. Стефан Стамболов израства, непрекъснато заобиколен от революционери като Христо Иванов-Големия, отец Матей Преображенски, Христо Караминков - Бунито и попива техните идеи и идеали.
Още от детските си години е научен да има собственапозиция, която да изявява и отстоява и така действа през целия си живот.Взима активно участие в Старозагорското въстание през 1875 и Априлското въстание през 1876.
След Освобождението на България е един от активните дейци на Либералната партия. Действията му по време на Съединението и кризата след преврата от 1886 се оказват решаващи за стабилизирането на страната и откъсването ѝ от зависимостта от Русия. Някои го наричат "Спасителят на България" и го определят като най-далновидния български политик. отличавал се е с бърза мисъл и отлично познаване на световните политически тенденции. По време на управлението на ръководената от него Народнолиберална партия (1887-1894) България започва своя двадасетгодишен подем . Разбира се, делата и решенията му са били остро критикувани, но дори и най-големите му врагове са признавали голямата му ерудиция и политическа интуиция.
На 15 юли 1895 година Стефан Стамболов е убит от Михаил Ставрев - Хальо и други привърженици на македонската идея. Държавникът е посечен насред улицата, като публично отмъщение за смъртта на Коста Паница - бивш съратник на Стамболов, който обаче е с проруска ориентация и прави опит за военен преврат.
Стефан Стамболов е ярка личност, която остава записана с ярък шрифт в аналите на българската история.
Колко много от новите идоли на нова България могат да се наредят в тази галерия от незаслужено пренебрегвани, а сега прекомерно героизирани личности в нашата модерна история! Но не и този, който никога поне официално не бе забраняван, не и този, който се завръща между нас, без да си е отивал някога... Вие разбирате, че става дума за Стефан Стамболов – единствената политическа фигура в нашата нова история, в която не преобладава илюзията, романтиката и надеждата пред истинските постижения! — казва за него Андрей Пантев в "Завръщането на Стефан Стамболов".
Цитати от Стамболов, които описват неговата държавническа позиция
...Не е ли по-добре за наший народ, не е ли по-разумно за нашата политика, не е ли по-достойно за Княза, правителството и народа, да си гледаме работата без да се унижаваме през когото и да е, без да признаваме, че един български въпрос съществува, без да чакаме помощ за нашите народни стремления от там, гдето помощта си много скъпо продават?...
...И тоя Димитровден бехме живи и честити да посрещниме и прекараме честито. Добре е такива светли народни празници да ги минуваш в Отечеството си, а особено под бащината си керемида. Весело ти е и е приятно. Димитров ден. Ще ли го срещнем и догодина в бащината си земя. О, Боже, ако България ще пропадне завинаги, ако московецът дойде да я пороби и поруси, земни ми живота, а не ма оставяй да доживея да видя с очите си позора и смъртта на моето мило и драго Отечество...
... признавам, че България дължи своето политическо въздигане на жертвите на братский нам руски симпатичен народ. Тези чувства са силни у нас Българите, и както нас ще ги пазят и синовете ни; но те нямат нищо общо с чувствата ни към руското правителство, върху което добродушний руски народ няма ни най-малко влияние. Вие, г. Стоилов, експлоатирате тези ни чувства към руский народ за в полза на вашите комбинации с руското правителство!
Венко Венков написа:
Преди около 10 години
Стамболов и Стамболийски са нужни днес и винаги.